I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Hallo?
- Nå? Det er ikke kun mig, der venter. - Det er vel ikke min fejl?
- Dronningen kan da ikke forsvinde. - Hvor er hun så?
Ved du, hvor stort slottet er? Du skulle måske selv lede.
- Er det noget, du rent faktisk kan? - Jeg holder dig ud.
- Guinevere... - Undskyld, at jeg er sent på den.
Slet ikke. Vi har tid nok.
Ædle riddere af Camelot, landsmænd, venner.
Velkommen til mødet ved det runde bord.
I tre lange år har vi været velsignet med fred og velstand.
Men nu er der kastet en skygge ind over vort rige.
Sir Gwaine begav sig mod Ismere for seks uger siden.
Med sig havde han tres gode mænd.
Vi har ikke hørt fra dem siden.
Løb!
Sir Elyan ledede et eftersøgningshold i de nordre ødemarker.
Han fandt ingen spor af Gwaine eller mændene. De er sporløst forsvundet.
- De sidste fra Camelot-patruljen. - Arthur sender snart flere.
Det er intet at være urolig for. Profetier lyver ikke.
- Arthurs forbandelse vil afslutte det. - Du ved jo ikke, hvad den er endnu.
Diamairen vil fortælle det. Den er nøglen til al kundskab.
- Hvor er så den nøgle? - Her, under jorden.
Vi har ledt i tre måneder uden at fine noget.
Det er blot et øjeblik sammenlignet med evig kundskab.
- Hvis du har løjet... - Tålmodighed fører til visdom.
Tror du ikke, jeg ved det? I to lange år så jeg kun mørke.
Jeg er bekendt med tålmodighed.
Lady Morgana, vi kan ikke blive ved med at mødes på den her måde.
Du er ikke så køn nu. Arthur bør ikke sende sine mænd så langt nordpå.
- Kom nu i gang. Dræb mig. - Det skal jeg nok.
Først skal du hjælpe mig med at finde noget.
Vi ved, at Gwaine gik over passet vid Isulfor-
- men så ender sporene.
Det siges, at borgen i Ismere er beboet igen.
Jeg har hørt mange rygter, og alle nævner samme navn: Morgana.
- Vi har ingen tid at spilde. - De måske går lige i en fælde.
- Camelot svigter ikke sine riddere. - Det ved Morgana.
Mændene har kæmpet for mig.
Må jeg komme med et forslag? I kan nærme jer Ismere vestfra.
- Gennem Annis rige? - Det forventer Morgana ikke.
- Vil Annis lade styrken passere? - Det tror jeg.
Send en rytter nu. Vi følger efter ved daggry.
Ingen må høre om vore planer.
Undskyld!
- Det er mig, der skal undskylde. - For hvad?
- Fordi jeg giver dig ballade. - Åh, det er jeg vant til.
Merlin!
- Du skulle høre, når han er rigtig sur. - Merlin!
Som nu.
Hvis du skal have hjælp til noget, så bare sig til.
Tak.
- Tror du, Gwaine og Percival lever? - Jeg må finde ud af det.
- Vi er alle riddere af det runde bord. - Det forstår jeg.
Hvis det var dig, havde jeg ikke gjort det.
- Har du fundet de andre? - Hver og en.
- Ved de, hvad vi leder efter? - En slags nøgle.
Morgana er åbenbart som besat. Hun får ingen ro, før vi finder den.
Så lad os håbe, det ikke lykkes for os.
- Annis rige begynder ved slugten. - Baghold er almindeligt her.
Tag nogle mænd og rid langs bjergkammen.
Der er noget, De skal se.
Emrys...
Hvad er der sket? Hvem har gjort det ved jeres by?
At det overhovedet skete, er det eneste, der har betydning.
Det her øjeblik har hjemsøgt mig i mange år.
Siden længe før du kom til verden, Emrys...
...har jeg ventet med sorgfuldt hjerte.
Thi selv mens Camelot blomstrer, sås frøene til dets undergang.
Profeterne taler om Arthurs forbandelse.
Du bør frygte den...
...thi den forfølger ham som et spøgelse om natten.
Medmindre du handler hurtigt, Emrys...
...kan selv ikke du ændre det uundgåelige forløb...
...som er hans skæbne.
Lever han?
Hvad er der?
Det er ikke det første lig, du har set. Vi rider, når vi har begravet dem alle.
Jeg skal høre om et druidesymbol. En sort spiral med en gul slynge i.
Den, der bærer det, er en vates. Druide og seer.
- Hvor mødte du ham? - På vejen her til.
Han advarede mig om Arthurs forbandelse.
Så viste han mig et slag.
Et frygteligt slag.
Arthur kæmpede for sit liv, og jeg så ham falde.
Ingen overgår en vates' synske evner, selv ikke en ypperstepræstinde.
- Så kampen vil blive udkæmpet? - Det ved jeg ikke, men ét er sikkert.
Det var ikke tilfældigt, at I mødtes.
Skal jeg lytte til hans ord?
Engang blev en vates' profetier betragtet som en gave.
Hvorfor føles de så som en byrde?
Vise mænd kues ikke af kundskab.
De lader sig vejlede af den.
- Hvordan? - Det afgør du.
Men husk, at der var en grund til, at den vates valgte dig.
Mere end nogensinde før er det nu kun dig, der kan beskytte Arthur.
- Dronning Annis. - Arthur Pendragon.
Tak, fordi De lader os passere gennem Deres rige.
Vi er forbundsfæller, og det er urolige tider.
- Jeg kan ikke spise det her. - Jeg henter noget andet.
Nej, men kan du gøre mig selskab?
Er du sulten?
Spis bare.
Jeg burde have vænnet mig til at være bekymret, når han er væk.
- De elsker ham. Det forstår jeg. - Er der en, du er bekymret for?
- Men du kan ikke fortælle om ham? - Nej, Deres Nåde.
Der er ingen større kriger end kongen. Han vender tilbage.
Du har ret. Tak.
Det, De så i Asgorath, overrasker ikke. Vores byer bliver angrebet af saksere.
- De fører alle mænd til Ismere. - For at samle en hær?
Det siges, at Morgana river borgen fra hinanden. Hun leder efter noget.
Jeg tør ikke tænke på hvad.
- Så mine mænd er måske i live? - Ja, det er meget muligt.
Det er tid til lidt underholdning. Jeg vil gerne se Deres nar optræde.
Med så mange mangler må han da have nogle færdigheder.
Du hørte, hvad dronningen sagde. Kom i gang.
- Jeg er ikke nogen nar. - Det kan diskuteres.
Jeg har ingen færdigheder.
Nej, men vi kan ikke nægte nu, når dronningen lader os passere.
Hvor har du lært at jonglere?
Jeg har mange talenter, som du har overset.
Sig nu, hvad der er i vejen.
Jeg ved ikke, om vi bør tage til Ismere.
- Mine mænd lever jo. - Det er ikke sikkert.
Hold dig til at jonglere og overlad de vigtige beslutninger til mig. Her!
Der kan du se! Forklar mig det.
Bare jeg kunne.
Det er mig, Sefa.
- Jeg ville ikke forskrække dig. - Frygten sidder heroppe. Er du med?
- Har du noget at berette? - Arthur er taget af sted mod Ismere.
Men han kommer vestfra og passerer gennem Annis rige.
- Hvornår tog han af sted? - I går ved daggry.
- Skal jeg tage med dig? - Det ville vække mistanke.
- Hvad skal jeg gøre? - Du har foreløbig gjort dit.
- De har vel ikke mishandlet dig? - De har været venlige.
Pendragons dur kun til en ting. At dø.
Morgana er opslugt af had.
- Vær forsigtig. - Det skal jeg nok.
Det er svært at finde gode forbundsfæller. Jeg vil nødig miste en.
- Du glemte papirerne til rådet. - Nå ja.
Har du det godt? Du er ikke dig selv i dag.
Undskyld.
I går aftes...
...så jeg dig forlade byen.
- Jeg... - Sefa...
Du behøver ikke at skjule dine hemmeligheder for mig.
Hvem han end er, skal han være glad at have dig.
Tak, Deres Nåde. Der er så meget, man skal huske.
- Det ved jeg. Du gør det fint. Tak, Deres Nåde.
- Hvad nu? Hvad er der galt? - Arthur er på vej mod Ismere.
- Jeg har bevogtet grænsen i ugevis. - Han kommer vestfra.
- Hvorfor det? - For at overrumple dig.
- Han er her inden et døgn. - Gør klar til kamp.
Vi tager af sted i aften.
Merlin...
Hvordan kan de le og lave sjov?
Ved de ikke, hvad der venter os i Ismere?
Naturligvis. Men en kriger lærer at nyde hver dag.
Fordi han ved, det kan blive hans sidste.
Hvorfor er du så nervøs?
- Morgana er mægtig og farlig. - Det ved jeg.
Men du er ligeglad?
Jeg er ikke ligeglad med mine mænd. De er mere end venner eller brødre.
Hvad der end venter, ville jeg aldrig svigte dem. Og de vil ikke svigte mig.
Jeg forstår.
Selv om jeg ønsker, at jeg ikke gjorde det.
Kom nu og spis.
Vi er omringede!
Flygt!
Hvad skete der?
Kan du ikke huske det?
Hvor er de andre? Leon og Elyan?
Jeg var nødt til at få dig i sikkerhed.
- Hvad skete der egentlig? - Jeg reddede dit liv, som sædvanlig.
Og jeg kan jonglere. Jeg har mange talenter.
- Det ser det ud til. - Kom nu.
Percival...
Hvad er der?
Det er noget derude.
Så du det?
Hvem der?
- Kan vi hvile? - Jeg vil nå Ismere før skumringen.
Ismere? Vi skal hjem til Camelot.
Camelot ligger sydpå, og solen går op?
I øst.
- Hvor er vi så på vej hen? - Mod vores egen død!
- Jeg vil befri mine mænd. - Nej!
- Hvis du er bange, kan du gå. - Jeg er bekymret for dig.
Hvis du nægter at tage hjem, kan du i det mindste holde mund.
- Kom nu. - Hvis andre ikke dræber dig, gør jeg.
Trusler mod kongen er forræderi.
- Må man så true et fjols? - Det hørte jeg godt.
Vi blev angrebet ved grænsen af Morgana og en flok saksere.
Og Arthur?
Jeg prøvede at beskytte ham. Han forsvandt under kampen.
Vi ved ikke, hvor han og Merlin blev af.
Hvordan kunne Morgana vide, at Arthur red ind vestfra?
Nogen har forrådt os.
Arthur?
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Den gamle mand i landsbyen...
- Tænk på noget andet, Merlin. - Du skal høre på mig.
Inden han døde, sagde han, at du var i fare, og at faren var nær.
- Han var døende og talte i vildelse. - Jeg tror, at han var en seer.
Skulle jeg lytte til en troldmand?
Han vidste ikke engang, at jeg kendte dig.
- Vi må vende om. - Det kan jeg ikke.
Selv hvis det, han sagde, var sandt.
Camelot er intet uden dig. Alt, hvad vi har bygget op, ville gå tabt.
Hvilke fjender vi end møder, står vi for det gode.
At svigte det, vi tror på, ville være at ødelægge alt det, vi har stræbt efter.
Jeg sværger, jeg vil befri mine mænd, om det så bliver min død.
Så sværger jeg, at jeg vil beskytte dig eller dø ved din side.
Det er tilbage.
- Hvor skal du hen? - Dæk mig.
Stå ikke bare der. Find dem!
Uanset hvor lang tid det tager.
- Hvis vi bare havde en hest. - Eller en gris.
- Vi kan ikke ride på en gris. - Nej, stege den.
Med gulerødder, pastinakker og æbler. Nej, vi gemmer æblerne til en tærte.
Jeg må have mad.
Kaniner?
Merlin!
Jeg fik dem.
- Hvad har jeg gjort? - Rådet mødtes, før Arthur red ud.
- Hørte du noget? - Nej.
- Men du stod lige uden for døren? - Jeg bar Deres aftensmad op.
- Hvor gik du hen senere om aftenen? - Ingen steder.
Jeg vil bare vide sandheden. Du gik ud ad den søndre byport.
Se på mig!
- Benægter du det? - Nej, Deres Nåde.
Hvem mødtes du med?
- Fortæl mig det bare. - De ville ikke forstå det.
Hvem mødtes du med?
Min far. Jeg mødtes med min far.
- Afslørede du planen? - Han vil bare have det, der er hans.
Læger og krigere hædres for deres kundskaber, men trolddom...
- Han burde få respekt. - Man skal gøre sig fortjent til respekt.
Det kan ikke købes med blod. Dit forræderi kostede mange mænd livet.
- Det var ikke meningen... - Du har tilstået, og jeg har intet valg.
Ifølge Camelots love finder jeg dig skyldig i forræderi.
Jeg dømmer dig til døden.
Før hende til fangehullerne.
Hvis jeg kan nå mit sværd, kan vi hugge rebet over.
- Sæt ikke dit knæ der. - Hvor?
Merlin!
- Det var din skyld. - Din!
Godt. Det er bare strålende.
Hvor blev den anden kanin af?
Undskyld, vækkede vi jer?
Tøv en kende!
Kongen af Camelot... De giver en god dusør.
Levende eller død.
- Et sidste ønske? - Lad min tjener gå.
Han fortjener ikke at dø sådan her.
Hvis du vil dræbe ham, må du dræbe mig først.
- Merlin, træd til side. - Du ved, at jeg aldrig adlyder ordrer.
Stands!
Skal vi ikke lade lady Morgana afgøre deres skæbne?
De kan vist ikke huske mig?
De reddede mit liv for mange år siden.
Mordred?
Hej, Arthur.
Eventyret fortsætter...
Du frygter mig, Emrys.
Albions store prøvelse er begyndt.